Möhippa, javisst!
Vi ska på strippklubb, javisst!
Vi ska till Pickles. Snacka om att jag behöver 25-centare i kväll.
25-centare? Vad ska du göra med dem?
- Släppa dem i deras string. - Släppa mynt i deras string?
Rakt in bara.
- Varför kallas stället Pickles? - De serverar faktiskt pickles.
Jag skojar inte. De har jättegoda pickles.
- De är faktiskt utsökta. - Ni ska på middagsteater, va?
Nej. Vad menar du? Det låter ju galet.
Du kom på mig. Jag vet att du inte gillar det, så jag småljög.
- Hellre att du går på strippklubb. - Vad har du emot middagsteater?
Först och främst är det varken middag eller teater.
Det är som teaterns margarinost.
- Margarinost är utsökt. - Så ska det låta, grabben.
Det riktiga problemet är-
- vad middagsteatern gör med dig - den får dig att sjunga allt.
- Vem var det? - Fel nummer!
- Vad blir det till frukost? - Ägg, ägg, ägg, ägg.
Herregud.
Hej, Lin. Schyst...
- Inte i kväll, nej! - Okej.
- Inte i kväll, nej! - Jag fattar.
Sen håller du på så hela veckan, eller hur?
Nej...
Berätta allt, Linda.
Att få spela middagsteater, Mort...
Om jag fick leva om mitt liv, om jag bara fick en chans...
...så skulle du göra det? Du lever ett fantastiskt liv, Linda.
Du jobbar på restaurang. Du får mätta världen.
Förra veckan var en kanadensare här och lärde oss allt om det landet.
- Jättekul. - Jag hatar det landet.
Du har redan middagsdelen, Linda.
Det betyder att du är halvvägs till att sätta upp...
- ...din egen... - Säg det. Ja, säg det. Vad? Vad?
...middagsteater! Din alldeles egen middagsteater!
Jippi! Varför är vi uppspelta?
- Hamburgermiddagsteater? - Kom igen, Bobby.
Vi jobbar hårt varje dag för att besanna din dröm.
Varför kan vi inte göra detsamma för mig?
Hur lång tid tror du din dröm tar? 1-1,5 timme?
Är du galen? Det är ett minst tre veckor långt åtagande.
Tre veckor? Vad sägs om tre dagar?
Taget. Det här ska bli underbart.
- Vad ska föreställningen handla om? - Mord. Mordmysterium.
Vad sägs om massmordsmysterium?
- Och en musikal? - Kan den vara en kärlekshistoria?
En massmordsmysteriemusikalisk kärlekshistoria som utspelas i...
- Nazityskland. - Montreal!
I en ketchupfabrik? En sexig ketchupfabrik?
Jag har det - i ett bårhus! Jag har rekvisita.
- Kom igen. - Ja, Mort! Där har vi det!
- Den ska heta "Drömatorium". - På riktigt?
Drömatorium Det är ett drömatorium
Titta på den här scenen. Är jag i ett bårhus? Det känns så.
Jag är så glad att vi blivit bitna av middagsteaterkrypet.
Du sköter naturligtvis ljudeffekterna, Gene.
- Olycksbådande. - Rysningar.
Kom ihåg att ge varje karaktär egen intro-och outromusik.
Ska bli.
Låt bli. Ge mig inget soundtrack.
Du sköter de visuella effekterna, Mort.
Låtsasblod. Eller är det det?
Och så manuset. Alla som går in i mitt bårhus blir mystiskt mördade.
Mort, likbilschaufför - offer ett.
Gene, blomsterbud - offer två.
Tina, träd - offer tre.
Louise, butlern som alla tror är mördaren...
Du är villospåret.
Spelar Tina ett träd som blir mördat?
Vill hon vara ett träd får hon det. Hon har scenskräck.
- Har jag scenskräck? - Ja, ända sen du var bebis.
Säg "mamma", Tina. "Mamma."
"Ma..." Nej.
Jag fortsätter klippa. Säg stopp.
911, vad är er nödsituation?
- Tina! Hjälp! - Hallå?
Tina! Brand!
- Det förklarar en hel del. - Du spelar en liten roll, Bobby.
Trädkirurgen som försöker rädda trädet men blir offer fyra.
Hade jag gärna gjort, men absolut inte.
Jag står redan för middagen - på egen hand, ska tilläggas.
- Det är en replik! - Nej.
Varför inte? Rädd för att bli biten?
Där fick jag dig!
Vi kör en scen nu. Kom igen. Vi improviserar.
Hej, hur mår du? Jag bara står här ute.
- Jag också. - Det är kallt ute.
Inte direkt.
- Jag har en stor rock på mig. - Du är ju bra!
- Det där var bra. - Jag gillar det inte.
Det bara blir en pjäs. Jag älskar det.
Vi borde kalla pjäsen för "Stora rocken".
Rött läder, gult läder. Rött läder, gult läder.
- Pratar du med mig? - Jag värmer upp mitt instrument!
Förlå...
Förlåt. Det är nervositeten. Ge mig en lyckokram.
Din förbannade idiot! Man ger inga lyckokramar på teatern!
Förlåt, baby. Jag menade det inte, baby.
Du vet hur jag blir inför en stor föreställning.
Bort från mig! Du kladdar ut mitt smink!
Ska jag gå ut med utkladdat smink din klumpiga drummel?!
Förlåt, baby. Kom här.
God kväll, mina damer.
Kliv under och bli hållna.
Varför köper folk biljetter till din burgare, Bob?
Linda spelar middagsteater. Det blir underhållning plus burgare.
Om man bara vill äta en hamburgare, då?
Du kan betala för burgaren och vända ryggen mot scenen.
Jag kan titta så här, med mitt periferiseende.
Om du tittar på showen borde du väl köpa en biljett?
- Det låter rättvist. - Prata inte under showen.
Nej, jag fattar. En gång var jag på bio...
- ...när en killes telefon... - De börjar nu.
- Killens telefon ringer... - Berätta inte nu, Teddy.
Han svarar, och alla i biografen bara: "Sluta!"
- Och alla bara: "Vem är mördaren?" - Håll tyst.
- Nej. Det var det han gjorde. - Håll tyst.
Allt dör, förutom kärleken. God kväll!
Det här är en kärlekshistoria, men det finns en mördare.
Det är upp till er att gissa vem det är.
Ledtråd: det är inte jag.
Jag är bara Gladys, en ensam bårhusägare.
De säger att de flesta hittar kärleken på arbetet.
Se på min arbetsplats.
Likleverans till en ensam bårhusägare.
Det är nog jag.
Jag har blivit ihjälmördad.
Inget faktiskt mord i kväll. Bara låtsasblod och låtsasorgan.
Just det. Låtsas.
Vi kanske gick lite för långt med blodigheten.
- Ingen skada skedd. - Förutom de som vårdas för chock.
Ja, och de som begärde pengarna tillbaka.
Nästa framförande kommer att bli jättebra.
Var inte kvällens debacle slutet för middagsteatern?
Jag behöver bara finputsa lite inför i morgon.
- Kanske tona ner blodet en smula. - Va?!
Jag vill komma över scenskräcken. Jag tror att jag vill ha en replik.
Åh, Bob. Vårt trä växer upp och får ord.
- Vi skriver ett tal åt dig. - Får jag säga "nej, låt bli"?
- Precis vad ett träd skulle säga. - Jag ska memorera repliken.
Du levde ut din dröm på scen i ett par minuter-
- och eftersom inget åtal väcktes kan de aldrig ta det ifrån dig.
Min dröm har inte tillfredsställts.
- Showen måste fortsätta. - Ja.
Gav du upp efter att du hade gjort din första burgare?
Nej, du tillsatte vitlökspulver.
Tur är 90 % förberedelse och...
Det räcker, Gene.
Två föreställningar till.
Det här smakar inte alls som riktigt blod!
- Blommor till en ensam bårhusägare. - Det är jag.
Åh, Gud. Det känns som en vass kniv i min mage.
Gene...
- Gene. - Ja?
Är du färdig? Den här ska till bord tre.
- Han är döende, Bob. Sluta. - Ledsen.
Kom, butler. Vi går ut i trädgården.
Tina! Det är din stora replik.
- Kör. - Nej, låt bli.
Trädet! Det har blivit mördat.
Vem begår alla dessa mord, butler?
Säg det. Där är ju min kniv.
Jag vet sannerligen inte vem den skyldige är. Vet ni?
Är trädet mördaren, eller är blomsterbudet mördaren?
Eller kanske den suspekta butlern?
Ni har fel, allihop. Mördaren var jag!
Va? I början av showen sa du att du inte var mördaren.
- Just det. Det är en twist. - Nej, en lögn är inte en twist.
Var inte nervös. Du gör det här hela tiden.
Ensemblen skriver autografer om det är nån som vill ha.
Alla sätter sig igen. Nu! Det här är ett rån.
Ett rån. Där har vi en twist.
Det här är ett riktigt rån. In bakom disken, ungar.
Vi kan ta honom. Jag siktar högt, du siktar lågt.
Strunt samma. Du sabbade det, Tina.
Alla håller sig stilla. Ge mig alla pengar i kassan.
Det finns barn här. Gör inget dumt. Mer än att råna stället.
- Tyst med dig, gipskatt. - Säg inte gipskatt, maskansikte.
- Det här är inte en del av showen. - Showen?
- Ta det bara lugnt. - Jag ska allt ta det... lugnt.
De la till ett rån i showen. Smart.
- Skidmasken är lite töntig. - Nej, den ser bra ut.
- Det är allt vi har. - Du har fått pengarna. Ge dig av nu!
- Ge mig lite musik. - Kom igen. Gå bara.
Säg din förra replik igen.
Du har fått pengarna. Ge dig av nu.
Sitt ner. Sitt ner!
Jag skojar bara. Upp, allihop!
Det här är inte en del av showen!
Spela ut mig.
Kan du växla en femma? Jag vill ge ensemblen dricks.
Nej, jag kan inte växla en femma! Jag blev precis rånad!
Såg du inte det? Du stod precis här, idiot!
- Ni engagerar er verkligen. - Ut härifrån!
Vi skäms verkligen för att vi inte stoppade rånet.
Rånet var fruktansvärt.
Men det kändes faktiskt bra att höra publiken applådera.
Pratar ni om showen i går? Den var bländande.
- Såg du "Drömatorium"? - Jag hann se slutet.
Rånaren stal verkligen showen. Är det därför ni är här?
Nej. Rånaren var en riktig rånare...
- ...och stal 227 dollar. - Lite mindre än så.
Han blir svår att ta. Ingen fick en bra titt på honom.
- Han var huvudrollssnygg. - Han bar skidmask.
Han hade närvaro som en ung Burt Reynolds.
Och pipa som en gammal Debbie Reynolds.
Nätrecensionerna är inne. Lyssna här vad hoosierdaddy1997 skriver:
"Handlingen var ologisk. Barn verkade ha byggt scenen."
Ja,mina barn byggde den!
"Men orsaken att se 'Drömatorium' är det avslutande musikalnumret."
"Det slog gnistor mellan rånaren och den ensamma bårhusägaren."
Nämnde ingen maten? Toppen. Men rånet fick lysande recensioner.
- Vi har slagit stort! - Nej, vi blev tillslagna mot.
- Den var bra. - Tack.
- Vi blev utsatta för ett tillslag. - Du menar rånade, va?
- Just det. Ett tillslag är ett rån. - Tekniskt sett inte.
- Glöm det bara. - Men i lekmannatermer...
Där var vi, mitt uppe i vårt livs föreställning-
- när en beväpnad man kom in och letade efter ni-vet-vem.
Vi besvarar era frågor nu.
- Stora Tommy. - Fråga till Tina: var du rädd?
Nej, det var hon inte. Normalstora Jenny.
Hur stor var pistolen och blev nån skjuten?
Det är en dubbelfråga. Jag besvarar inte såna.
- Lille Peter. - Är ni alltså med i ett gäng nu?
Det stämmer. Vårt gäng heter "Det krossade glasets barn".
- Vi ska skära er. - Wow.
Jag kan knappt bärga mig till showen i kväll.
Jag trodde att du skulle ställa in, men du vill göra mig olycklig.
Showen blir inte densamma utan rånaren.
Vad? Ni tänker alla samma sak.
Jag måste hålla med. Killen kunde sjunga - och råna.
Ursäkta oss än en gång. Vi följer upp så fort vi hör nåt.
- Men vi är så glada för er skull. - Tack.
Du har rätt, Mort. Vad ska jag göra utan rånaren?
Du får helt enkelt...Ta det lugnt.
Vänta lite. Den där rösten. Herregud, du är rånaren!
Skyldig. Visst var gårdagskvällen nåt alldeles extra?
Ja, vi var elektriska ihop.
- Då gör vi om det i kväll. - Jag vill anmäla en...
Vad håller du på med? Jag ska få killen gripen.
Han vill vara med i showen igen.
Han rånade oss med pistol.
Lugna ner er. Det var en låtsaspistol.
Som för närvarande är inlåst i min bagagelucka.
Han är den saknade ingrediensen i min show - mitt vitlökspulver.
Ja, rånaren är i restaurangen nu.
Han är runt 172 cm. Väger kanske 70 kg.
- Jag är dålig på att gissa vikt. - Det måste jag säga.
75 kg? Okej, 80 kg.
- Du sa att pistolen låg i din bil. - Jag ljög.
- Att den var en låtsaspistol, då? - Ser ni? En lögn kan vara en twist.
Eftersom du gjorde det där tänker jag göra det här. Kassan.
- Toppen. Igen. - Lycka till i kväll utan mig!
Vi glömde ge er en "ledsen att vi lät rånaren komma undan"-tårta.
Ni gör det igen. Han sprang just förbi er!
Killen som rånade oss rånade oss just igen!
- Kan du upprepa det där, operatör? - Killen som rånade oss stack just!
Vi måste sticka, Bob. Rånaren sågs just till i området.
Ta honom inte, ta honom inte, ta honom inte, ta honom inte. Nej!
- De fick honom. - Jösses. Julia kan dela ut smockor.
- Du kunde inte låta mig få min dröm. - Bara för att jag ringde polisen?
Killen begick väpnat rån, Lin. Två gånger.
Men du begick mord, Bob. Du blåste skallen av min dröm.
- Det där var lite väl dramatiskt. - Jag var skådespelerska en gång.
Bara två biljetter kvar till "Drömatorium".
Showen över tre personer har bloggat om.
Sista föreställningen, gott folk.
- Tänker du säga din replik i kväll? - Förmodligen inte.
Scenskräcken kan övervinnas genom att föreställa sig publiken naken.
- Jag föreställer mig alla nakna. - Alla? Hela tiden?
- Ja. Gör inte du det? - Nej.
Föreställ dig publiken med kläderna på, då.
- Åtminstone med kondom och hatt. - Okej.
Kvällens föreställning är utsåld. Fullt hus.
Känner du det, mamma? Känner du det, pappa?
Vem bryr sig? Publiken förväntar sig att bli bländade-
- men tack vare er far har vi ingen stjärna.
Vi får spela versionen alla hatade.
Vem är den skyldige? Var mördaren likbudet?
Eller var det blomsterbudet?
Eller var mördaren den lömska butlern?
Fel. Mördaren var jag. Tack och god natt.
Jag såg showen i går. Tro mig, den blir snart bra.
Det var allt för i kväll. Tack för att ni kom.
Men överraskningsartisten, då?
Showen är vad den är, så god natt.
Jag ska berätta vad den är - den är skräp.
Då så. Kör försiktigt.
Ingen rör sig. Det här är ett rån!
Sätt dig ner, damen, annars skjuter jag!
Bobby, du är med i showen!
Jag vill inte ha era pengar. Jag vill bara ha ägarens pengar.
Vilken inlevelse, hjärtat.
Jag trodde att det hade gått bättre. Nåväl... Då kör vi.
- Det där var fantastiskt. - Ja, om du bara...
- Vad? Jag satte den. - Du sjöng lite högt.
Sjung högre, då.
- Alla är borta. - Ja, vi kan sluta.
Nej, låt bli.
Jag gjorde det. Buga, Tina.
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com